У Києві відкрилась виставка картин, створених ветеранами російсько-української війни під час реабілітації під назвою «Мир можливий лише тоді, коли ти здатен його захистити».
Головні тези:
- Мета виставки полягає в підтримці ветеранів та їхній інтеграції у суспільство через творчість і реабілітацію.
- Мистецтво допомагає військовим розкрити свою творчу сторону та відновити фізичний та емоційний стан після війни.
- Мистецтво стає формою терапії для ветеранів, допомагаючи їм відтворити та висловити свої почуття та емоції через художній вираз.
Що відомо про виставку українських ветеранів у Києві
На виставці представлені картини 11 ветеранів російсько-української війни. Усі автори — добровольці.
Кураторка проекту художниця CHEPURNA пояснює, що метою виставки є: підтримати ветеранів, посприяти їхній інтеграції у нинішнє суспільство й життя, показати багатогранний внутрішній світ наших захисників, їхню здатність бачити і творити красу.
Для відвідувачів виставка працюватиме з 1 по 12 липня. Вхід вільний у робочий час КМДА за адресою Хрещатик, 36.
![](https://www.online.ua/static/content/thumbs/430x294/c/9e/y6ldxg-9cef2a45a902a7361b682f918bef49ec.jpeg)
Ці хлопці — прості люди, вони мають звичайні почуття, страхи, болі, бажання та мрії. Багато з них зневірилися та почуваються непотрібними й покинутими державою та людьми. Живопис надав надію і віру в себе. Вони розкрили свою творчу сторону, про яку навіть не здогадувалися. Через малювання хлопці проживали власні історії, відчували й усвідомлювали самих себе. Я не називаю наші уроки арт-терапією, хоча вони мають терапевтичний ефект, бо додають впевненості та самостійності. Після війни, поранень, болю вони вчаться бути вільними в самовираженні без тиску очікування чи осуду з боку соціуму. Навіть якщо людина не має досвіду в образотворчому мистецтві, це не є перешкодою. Єдина умова — усвідомлення зображуваного та відвертість, — пояснює ідею реабілітації через майстер-класи з олійного живопису художниця.
За допомогою пензлика та фарб наші воїни відновлюють фізичний та емоційний стан. Двічі на тиждень українська художниця CHEPURNA навчає поранених олійному живопису на території військового госпіталю. Кошти на матеріали художниця збирає на своїх сторінках у соцмережах.
Серед митців-початківців захисники Азовсталі, колишні полонені Оленівки, військові зі складними контузіями та неврологічними ускладненнями.
![](https://www.online.ua/static/content/thumbs/430x325/3/88/q2mydt-f27824fb8690cae5ee7d1d9e6df06883.jpeg)
Роботи ветеранів дійсно вражають різноманітністю. На малюнках Андрія Донецького, 47-річного навідника протитанкового відділення роти вогневої підтримки, багато війни: силует смерті; кривавий відбиток долоні на броні з білим хрестом; колючий дріт; воїн, що схилив голову на фоні неба, яке палає від вибуху; солдат на червоному полі, із якого підіймається до неба душа. Від споглядання цих образів — боляче. До війни Андрій був оцінювачем у місті Краматорськ.
Що відомо про ветеранів ЗСУ, які створили картини
У малюнках Руслана Різника, 34-річного кулеметника з Білої Церкви, навпаки багато яскравих фарб: соняхи, вітрильник, місяць над тихої рікою, зелене дерево. До війни Руслан працював на шинному заводі майстром зі складання автопокришок.
![](https://www.online.ua/static/content/thumbs/430x286/2/9c/iruxvt-35130f9837d520980984d6d102cff9c2.jpeg)
Олександр Морозов, 31 рік, оборонець Азовсталі, який провів 21 місяць у російському полоні, зокрема в сумнозвісній колонії суворого режиму — Оленівці, зобразив Ейфелеву вежу та червоне серце в долонях як символ любові. До війни Олександр був шахтарем та підземним електрослюсарем.
Олег Скрипка, командир стартового взводу ППО, який до війни був підприємцем з Києва, намалював усмішку. 37-річний Дмитро Ничволод, офіцер пунктів управління представив на виставці образ золотої рибки. До війни він працював дизайнером та захоплювався альпінізмом.
Олександр Куколенко, 47 років, старший стрілець-оператор, до війни був сценаристом актором театру та кіно, створив цікавий образ кита в океані.
![](https://www.online.ua/static/content/thumbs/430x286/1/4b/4foyuz-3e65f224ca102b74bde71a45f1df44b1.jpeg)
Микита Зубенко, 31 рік, бойовий медик, родом із міста Торецьк Донецької області. До війни працював шахтарем.
Леонід Чигар, 23 роки, стрілець-доброволець із міста Рівне. Напередодні війни закінчив факультет музичного мистецтва естради.
Байгуш Михайло, 37 років, кулеметник роти швидкого протидиверсійного підрозділу, родом із Луганської області. До війни займався ремонтом та реставрацією будівель.
Олександр Морозов, 42 роки, старший солдат, розвідник, далекомірник взводу управління мінометної батареї. До війни був підприємцем, займався металообробкою, художнім куванням. Дмитро Ломінога, 34 роки, оборонець заводу ім. Ілліча в Маріуполі, був у полоні, до війни працював пожежником.